Ţi-am spus cumva ce se întâmplă cu Ned?
El a adus-o pe această fată acasă, şi abia dacă am posibilitatea să o accept sau nu,
apoi mi-a spus, ştii ce, mamă, ea nu este pentru mine.
Şi mi-a plăcut, Ned, m-am gândit că această fată chiar mi-a plăcut.
Ce?
Oh, Dumnezeule.
Grafiti aici în Grandview?
Eşti sigură că era Graffiti?
Adică, cel puţin avea un scris de mână foarte frumos?
Bine, nu e distractiv,
iar noi nu vorbim despre o tablă întâmplătoare.
Îmi era adresată.
Ei bine, nu mi-aş face prea mari griji.
Probabil au făcut o şotie proastă, nişte copii.
De ce ar scrie ei aşa ceva?
Bine, ţi-a fost cumva jenă cu diavolul în ultima vreme?
- Poftim? - Blogul scârbos a lui Justin Yates?
Nu.
Ei bine, au fost pe acolo câţiva care au discutat, o mână de postări, în legătură cu tine.
O persoană de interes în Grandview ce pretinde să fi fost mult mai mult decât o cunoştinţă pasageră a morţii.
Am auzit ceva despre un magazin din oraş unde se întâmplă cu adevărat lucruri foarte ciudate.
Nu pot crede asta.
E ca şi cum ar încerca să mă elimine.
De cât timp se întâmplă toate astea?
Nu ştiu, o săptămână.
Dar nu îi da prea multă atenţie.
Ar trebui să vezi ceea ce scriu despre mine.
Ei ştiu lucruri, mulţumită grijei tale
şi notiţe complete pe care le-ai lăsat să le fure,
ştie totul despre mine.
Ai idee cumva cum se va transforma viaţa mea dacă se află toate astea?
Nu l-am lăsat să-mi fure notiţele.
El mi-a furat notiţele pentru că e deştept, e şiret.
Locuieşte în campus, corect?
Du-mă la el.
Scoate toate astea, Justin.
M-am gândit că îmi vei păstra secretele.
De ce încerci să mă răneşti?
Eu nu încerc să rănesc pe nimeni.
Oamenii vin pe blogul meu pentru a afla adevărul.
Oh, da, pentru că tu deţii adevărul absolut.
Uite, nu e un moment prea bun, bine?
Hei, Justin, poate că e totuşi momentul optim să-ţi spun
despre o fascinantă nouă invenţie numită cuier.
În afară de asta, conform notiţelor profesorului,
ai ajutat o grămadă de oameni.
Ai influenţat o grămadă de oameni.
Adică, cât timp crezi că mai poţi păstra secretul?
Exact, Justin, am ajutat mulţi oameni.
Şi dacă se află toate astea, viaţa mea va fi întoarsă pe dos.
Interesantă alegerea cuvintelor.
Hei, dă-mi asta.
Uite, am venit la tine cu mult timp în urmă cu o mulţime de întrebări,
iar tu nu mi-ai dat nimic, iar acum vrei ajutorul meu?
Nu vreau nimic de la tine.
Vreau doar să fiu lăsată în pace.
Asta poate că nu va fi posibil.
"Marvasmar" are plăcerea de a vă prezenta
"Îngrijitorul cimitirului"
Ghost Whisperer Sezonul 3 Episodul 14
Ar putea fi oricine.
Adică, ce e aşa de înspăimântător.
Cineva care m-a văzut făcând ceva,
sau cineva care a vorbit cu persoanele cărora le-am ajutat familiile.
Asta e ceea ce ma înspăimântat dintotdeauna...
vreun neica nimeni fără slujbă a decis că eşti o vrăjitoare.
Nu poate Justin Fellow să-l atragă pe blogul său?
Ei bine, nu e prea cooperant.
Îl voi face eu să fie cooperant.
Uite, poate că asta nu are de a face cu Justin şi blogul său.
Adică, ultima dată când am vorbit cu el,
el a spus că ar ţine secretul meu.
Şi l-ai crezut?
Da.
Pentru că vroia ceva în schimb.
Uh, şi ce ar fi fost?
Nu ştiu, nu mi-a spus încă.
Bine, între timp, trebuie să ai ochii cât cepele pe vreun posibil nebun,
ar putea fi cineva pe care îl vezi în fiecare zi, un client, un dealer.
Sau mai rău ar putea fi...
corect ar putea fi doar o năzbâtie a unui copil de şcoală.
Uite, ştiu că nu ai nevoie să auzi asta,
dar poate că trebuie să vorbeşti cu poliţia.
Uite, ar putea fi un lucru care se întâmplă o singură dată.
Bine?
Să nu intrăm în panică. Probabil că nu se va mai întâmpla niciodată.
Cât de multe persoane crezi că au văzut asta până am ajuns noi aici?
Am putea vopsi pe geamuri mereu altceva în fiecare noapte,
cum ar fi, Fifth Avenue e naşpa.
Asta chiar mă înspăimântă.
Adică, şi dacă oricine sau orice ar face asta,
s-ar decide să facă diverse lucruri la fiecare etaj?
Melinda, ar trebui să suni la poliţie. Ştii asta.
Nu cred că poliţia mă poate proteja.
Cu toate astea care le-am învâţat din istoria oraşului Grandview,
pentru oamenii care fac ceea ce fac eu, nu a fost un sfârşit prea frumos.
Trebuie neapărat să-mi dau seama cine face asta.
Am o idee.
Trebuie să merg acasă pentru 2 secunde.
Mă întorc imediat.
Lăsăm asta pentru deseară,
şi asta ar trebui să dea o perspectivă bună a celui care face toate astea.
Sau ar fi cel mai plictisitor documentar al străzii principale.
Da, să sperăm.
Bine, să-l lăsăm aici, să uităm totul despre asta,
şi să avem o zi minunată.
Corect. E timpul să facem bani, să ne distrăm.
Voi deschide.
Yo.
Tipule, locuiesc etajul de jos.
Care-i treaba cu zgomotele ce se aud în fiecare noapte?
Ce zgomote?
Ei bine, ca şi cum ai juca popice cu mobila.
Da, ei bine, nu am fost eu noaptea trecută, tipule.
Eu doar am dormit.
Oh, da? Cu cine?
Thor, zeul roman al tunetului?
Vrei să spui Jupiter.
Thor este zeul norvegian al tunetului.
Oh, chiar aşa, Joseph Campbell?
Oricum ar fi.
Ce ar trebui să fac ca să obţin ceva linişte pe aici, omule?
Ai putea să taci din gură şi să pleci.
Tipule, cuşca hamsterului e răsturnată.
E un gerbil, şi îi place aşa.
Ai terminat?
Nu pot crede asta.
Bine...
aici, dămi un cablu.
Bine.
Continuă.
Uau, uau, stai.
De ce îmi faci asta?
Eu nu am făcut nimic.
Ce fel de om eşti?
Am fost aici toată noaptea şi am dormit.
Justin, te avem înregistrat.
Nu sunteţi sigure că sunt eu.
Vrei să mai vezi încă o dată înregistrarea,
sau ar trebui să văd dacă poliţia ar fi de acord cu mine?
De ce nu tai B.S.
Şi ne spui ce se întâmplă?
Da, şi de ce totul pe aici este cu susul în jos.
Bine.
Um, aici.
Fiţi atente.
Îmi poţi spune ce se întâmplă.
Vrei să-mi spui că nu îţi aminteşti nimic din toate astea?
Nimic.
Atâta ştiu, că am dormit.
De ce mi-ai vopsit o vrăjitoare pe geam?
Şi ce înseamnă acea femeie cu aripi?
Cred că înseamnă că sunt bântuit.
Justin, nu văd nici o fantomă nicăieri.
Doar pe tine, stricându-mi proprietatea.
Şi vreau să încetezi.
Da, ei bine, şi eu vreau.
Bine, am o mulţime de lucruri de făcut, aşa că ar trebui să plecaţi.
Ştii ce, ăsta a fost un răspuns greşit.
Uite, lasă-mă în pace!
Cred că vorbeai despre somnambulism.
E mult mai obişnuit decât ţi-ai putea imagina.
De cele mai multe ori se întâmplă în copilărie, dar se poate întâmpla şi la adulţi.
De exemplu, prietena mea din universitate,
Cred că ea a fost adormită pe toată întreaga noastră relaţie.
Ce a cauzat asta?
Nu cred că mi-a văzut urma.
Eu vorbesc despre umblatul prin somn.
Ei bine, ar trebui să întrebi un doctor pentru a putea să-ţi dea un răspuns,
dar ar putea fi o grămadă de alte lucruri.
Ar putea fi anxietatea, ar putea fi o recţie la medicamentaţie sau alcool.
Ar putea fi o modalitate să eviţi oameni ce-i vezi pe stradă şi nu vrei să vorbeşti cu ei.
Oh, îmi voi aminti de asta data viitoare când vei mai veni la mine la magazin.
E prea dur.
Uite, eu doar... nu ştiu dacă ar trebui să-mi fie frică de el sau dacă să-l ajut.
Ei bine, nu prea în cunoaştem pe acest individ,
aşa că voi vorbi cu ceilalţi profesori pe care i-a avut
şi voi întreba şi câţiva copii, să vedem ce putem afla despre el.
Şi eu îl voi urmări.
Vreau doar să ştiu care îi e secretul, ştii tu,
înainte ca să se mai întâmple altceva.
Justin Yates?
De fapt sunt coleg cu el la două cursuri.
Dar nu vorbeşte cu mine, sau cu oricine altcineva.
Tipul e ca o insulă, închis în sine însuşi.
Bine, mişcările trecute par a fi comparaţii nepotrivite,
poate că el se învârte într-un alt grup.
Poate că el nu te place.
Toată lumea mă place, domnule profesor Payne.
E un blestem, pot jura.
Dar acest tip Justin, nu prea îndrăgeşte oamenii.
E ca un dizantrop.
Mizantrop.
Ai fost pe aproape.
Ei bine, mă bucur că îţi capeţi valoarea banilor prin educaţie aici, Josh.
Ar mai fi ceva ce ai putea să-mi mai spui despre Justin Yates?
Nu ştiu ce face noaptea în camera sa,
dar e foarte zgomotos.
E ceva în legătură cu al său gerbil("şoarece de deşert").
Cred că am terminat aici.
Arată ca un zombie.
Exact.
Şi a fost în aceeaşi transă ciudată când şi-a răsturnat casa cu susul în jos.
Acum Payne crede că e un somnambul.
Eu continui să cred că e posedat de o fantomă.
Dar nu ai văzut nici o fantomă?
Ei bine, nu.
Dar de asemenea a spus că ar putea fi o reacţie la o medicamentaţie sau alcool.
Ei bine, dacă e adevărat,
Eu aş fi fost somnambul întreg anul final de la colegiu.
E o problemă bărbătească?
Acest fel de a face glume despre colegiu şi somnambulism?
Oh, care era numele medicamentului pe care l-ai văzut?
Cred că e altceva pe aici.
Nu am văzut prea bine eticheta, dar, uh...
- car... carba... - Da, carbamazepine.
Uite, acesta e un medicament pentru a controla convulsiile, bine?
Payne ar putea să aibă pe jumătate dreptate.
Adică, somnambulismul la un adult este un simtom al înbolnăvirii mentale
sau atacuri de apoplexie.
Deci, crezi că s-ar putea să fie ceva în neregulă cu el?
Eu doar mă gândesc, ştii tu, s-ar putea să nu fie ceva spiritual.
Ar putea fi ceva psihic.
Ce faci aici?
Te caut.
Cum m-ai găsit?
Nu contează.
Uite, ştiu că e greu,
dar trebuie să crezi că eu vreau să te ajut.
De ce ai face asta?
Nu prea te-am ajutat foarte mult.
Nu prea ţin scorul.
Este doar ceea ce vreau să fac.
Nu am nevoie de nici un ajutor.
Nu încă.
Eşti bolnav, nu-i aşa?
Uite, nu am depus nici o plângere, bine, ţi-am păstrat secretul.
Cel puţin eu slujesc adevărul.
Nu de asta sunt bolnav.
E doar faptul că s-ar putea să mor.
Mirosea ciudat, ca şi cum ar fi ars ceva.
Zi şi noapte, nu a trecut asta, aşa că am fost la un doctor.
Când s-a întâmplat asta?
Acum doi ani.
Înainte de a veni aici am fost în Ohio.
Nu s-a găsit pe acolo nimic din ceea ce ar fi putut face?
Ba da, ai crede, dar acest anevrism particular s-a întipărit în creierul meu
şi nu au putut ajunge la el.
Ei ştiau că va urma să explodeze, ei au ştiut că va urma să mor.
Ei doar...
nu au ştiut când.
Nu e întotdeauna fatal?
Nu.
Dar totul e în legătură cu locaţia, locaţia, locaţia.
Şi mărimea, desigur.
Îmi pare rău.
De aceea te-ai separat de toată lumea?
Da. Foarte mult.
Dar nici nu am o familie prea mare.
Eu am doar un frate şi o soră pe care i-am lăsat în Ohio.
Nu înţeleg.
Nu ai vrea să fii mai aproape de ei acum?
- Nu ai vrea... - Ei nu ştiu.
E mai bine aşa.
A fost doar o despărţire normală.
Lor nu trebuie să le pară rău de mine sau să îşi facă griji,
şi chiar nu vreau să văd mila în ochii lor.
Nu pare prea corect.
Aşa că, care-i treaba, Justin, cu tot dezastrul din camera ta?
Cred că ştiu de ce, dar încă nu pot să-ţi spun.
Uite, mi se pare că ai mai făcut asta, nu ştiu,
o conductă, presupun, spre moarte şi orice ar fi locul unde mergem după ea.
Probabil că nu ştiu prea multe aşa cum ai putea crede.
Doar spune-mi ce ştii.
Chiar vorbeşti cu morţii?
Chiar îi ajuţi?
Da.
Da, îi ajut.
De aceea sunt eu aici.
Nu ştiu cum, dar mi-a fost sortit să te întâlnesc.
Justin, uite, eu...
Eu ajut morţii să-şi termine problemele nerezolvate.
Îi ajut pe ei şi pe cei apropiaţi lor să se apropie.
De ce să aştepţi?
Tu eşti în viaţă.
Acum.
De ce îndepărtezi oamenii care te iubesc
şi nu îţi petreci mai mult timp cu ei cât încă poţi?
Nu am nevoie de ajutorul tău în legătură cu cei vii.
Am nevoie de ajutorul tău în legătură cu cei morţi.
Ce?
După ce nu voi mai fi...
Am nevoie să mă ajuţi să găsesc pe cineva.
Cineva care e mort.
Cineva care...
poate că mă aşteaptă.
El pare împăcat cu asta.
Ah, e doar o mască.
Undeva mai adânc, probabil că e înfricoşat de moarte.
Probabil.
Dar chiar cred că are un plan.
S-a gândit foarte mult la el.
Ce faci?
Încerc să scanez desenul lui Justin,
să dau o căutare şi să văd dacă găsesc ceva.
Da, cum e că ştii că ar putea să moară în orice moment, aşa simplu?
Nu-mi pot imagina.
Ei bine, dacă te gândeşti la asta, e aproape tot ceea ce putem să ne imaginăm.
Bine, ai dreptate, dar ştii tu, noi avem slujbe frumoase şi pretindem un drum lung,
şi, ei bine, şansele sunt de partea noastră.
Dar pentru Justin...
da, el a fost prins în interiorul acestei informaţii, şi ştie că şansele sunt complet altele pentru el.
Asta trebuie să fie cu adevărat greu.
Vreau să spun, ai vrea să ştii?
Dacă ar urma să mori într-o lună... sau o săptămână... sau un an... Ai vrea?
Da.
Da. Cred că da.
Să-mi pot lua rămas bun, să reglez tot ceea ce trebuie pus la punct, să mă pregătesc.
Dar tu?
Nu, eu vreau să mă trezesc dimineaţa gândindu-mă că totul e minunat.
Să nu ştiu nimic, şi dintr-o dată bum, totul dintr-o data, să se stingă lumina.
Nu teamă, nu regrete, nu tristeţe.
Doar un uituc fericit până la sfârşit.
Ah, uituc fericit, altă treabă bărbătească.
Nu o lovi.
Cel fără cunoştinţe este extrem de supraevaluat.
Stai, asta e.
Asta e ce a desenat Justin pe fereastra mea.
E o figură pentru un vapor.
Al cui vapor?
vrăjitorie+barcă
Te aştept.
Justin.
Julie?
Nu pot crede că eşti tu.
M-ai găsit.
Da?
Te aşteptam.
Justin...
Melinda.
E perfect. Am văzut-o.
Pe cine?
Prietena mea.
Vreau să spun că a fost prietena mea.
Ea a murit, iar eu am văzut-o.
Unde?
Aici, în această încăpere, şi în oglindă.
Adică, cred că e doar în creierul meu.
Acest anevrism, mă lasă să văd diverse chestii.
Bine, Justin, linişteşte-te.
Pe prietena ta o chema Julie?
De unde ştii asta?
Ştiu ce înseamnă vrăjitorie.
Ştiu ce înseamnă imaginea pe care ai desenat-o.
Cum?
Nu poţi ascunde nimic de internet.
Tu, tot restul oamenilor, ar trebui să ştiţi asta.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
S-a întâmplat acum 3 ani.
3 ani, 2 luni şi o lună.
I-am dat o întâlnire acestei fete Julie.
Ea era...
ca nimeni altcineva pe care l-am cunoscut.
Familia sa avea bani, aşa că ea putea face destule din ceea ce dorea.
Ei i-au dat o ciudată barcă de Crăciun,
şi nu vorbesc de una de sticlă.
Era sălbatică, toatl neânfricată.
Ea îşi pierdea vremea cu această mulţime rece,
dar din anumite motive, ea mă îndrăgea.
Ea spunea că s-a întâmplat asta pentru că eram deştept.
Cine ştie?
Dar îmi plăcea să fiu prin jurul ei.
Era ca atunci când nu ştii ce urma să se întâmple.
Vrei puţin?
Nu.
Când a venit noaptea, ea a coborât pentru a-şi lua un pulover,
şi mi-a spus să pornesc motorul pentru a ajunge mai repede acasă.
Nu ştiu ce s-a întâmplat,
dar când am coborât s-o caut pe Julie,
întreaga barcă era răsturnată...
Chila trebuie să se fi sfâşiat în explozie, totul a ajuns cu susul în jos.
Nu ştiam ce să fac.
Nici nu ştiam cât de mult pot să-mi ţin respiraţia.
De ce nu mi-ai spus nimic din toate astea?
Nu am mai spus nimănui.
La toată lumea am spus că nu îmi amintesc nimic.
De aceea întorci totul cu susul în jos?
Te comporţi ca şi cum ai fi vinovat.
Alcineva se comportă aşa în locul meu.
S-ar putea să nu mai fi avut o altă şansă, Justin.
Ambii aţi fi murit.
Ar fi fost mai bine.
Mai bine decât să trăiesc cu toate astea mai bine de 3 ani;
să îi văd ochii în fiecare noapte...
să ştiu că ea m-a văzut cum înotam cât mai departe de ea.
Murind acolo ar fi fost mult mai simplu.
- Dar nu ţi-a fost sortit aşa. - Corect.
Nu, mi-a fost sortit să atârn aşa şi să capăt un anevrism câţiva ani mai târziu.
Crezi că asta a fost pedeapsa ta?
Cred că mi-a fost menit să mor pe acea barcă.
Mi-a fost sortit să fiu cu Julie.
Asta? E doar o corecţie.
Mai bine mai târziu decât niciodată.
- Justin... - Nu, chiar aşa, e totul în regulă.
Sunt împăcat cu asta.
În afară de asta... cred că ceea ce mă aşteaptă pe mine după moarte,
va fi mult mai interesant decât ceea ce voi lăsa în urmă.
Corect, mic prieten?
Justin, va fi totul în regulă.
- Eu sunt...? - Da. Eşti mort.
Mă simt foarte normal, în viaţă.
Câteodată oamenii nu realizează ce s-a întâmplat cu ei din prima.
Ai murit în somn noaptea trecută, şi de aceea eşti capabil să o vezi peJulie.
Da. Ea mi-a spus să o găsesc.
- Unde? - Cred că ştiu unde.
Justin, trebuie să mergi înspre lumină. Bine?
Am promis că o voi găsi pe Julie, şi că o voi trece dincolo.
Nu. Ea mă aşteaptă pe mine.
- Trebuie să plec. - Acum, Justin, stai!
Haide.
Hei, eşti bine?
Dacă vorbim comparativ.
Tu cum te simţi?
M-aş simţi mai bine dacă aş şti unde a plecat spiritul lui.
- Tu, uh, ai vorbit cu el după ce el...? - Da.
S-a simţit uşurat într-un fel.
Presupun că i-a fost mai uşor pentru că s-a gândit la ce urma să fie.
Dar nu a vrut să treacă dincolo?
A văzut fantoma prietenei sale, iar ea i-a spus să mergă să o aducă.
E romantic să începi moartea aşa.
Da, el s-a învinovăţit pentru moartea ei.
Şi nu aş fi mirat dacă şi ea l-a învinovăţit.
Ei bine, şcoala i-a înştiinţat rudele.
Fratele şi sora, vor veni cu avionul în noaptea asta.
Poţi afla ce ştiu ei.
Poate că ei ştiu ceva care nu ştiu că ştiu.
Foarte uşor de spus din partea ta.
Ce ai de gând să faci cu rozătorul?
Cred că voi doi aveţi nevoie unul de altul.
Promit că mă voi întoarce într-o oră.
Vor vorbi ei cu tine?
Ei bine, de vreme ce eu sunt cea care l-a găsit pe fratele lor, presupun că da.
Ştii tu, am putea închide pentru o oră.
Aş putea merge cu tine.
Nu, se pare că toată lumea a ieşit astăzi la cumpărături.
Mă întorc repede.
Scuză-mă, cât costă astea?
Uh, cel mare 30, cel mic 20.
Sunt frumoase. Sunt de pe aici?
De la un conac din Piermont.
Aveau 40 sau 50 uşi.
Îl am acum.
Trebuie să stai cât mai departe posibil.
Pardon?
A consimţit singur pentru asta.
Nu e nimic din ceea ce ai putea să faci.
Stai cât mai departe, sau ţi-aş putea arde casa.
Ei bine, aici sunt o grămadă de uşi.
Ar fi minunat pentru o farsă franceză.
- Eşti bine? - Da.
- Dar tu? - Eu?
Sigur. Sunt bine.
Voi lua două din cele mari.
Andy, uite.
- Oh, îmi pare rău, mă pot întoarce mai târziu. - Nu, nu, nu.
- Îl cunoşteai pe Justin? - Ei bine, nu chiar atât de bine.
Dar, da. Eu sunt Melinda Gordon.
Voi trebuie să fiţi fratele şi sora.
Dumneata eşti cea care l-a găsit..
Da. Îmi pare rău.
Procurorul spune că a fost totul aşa pe neaşteptate,
dar nu ştiu cu siguranţă ce s-a întâmplat cu Justin.
Ştii cumva ceva?
Ştii cum a murit fratele nostru?
Ştiu că e greu de înţeles.
Nu sunt sigură că pot face asta clar.
Dar era foarte important pentru el să vă fi fost milă.
El nu vroia ca el să fie îndurerat.
El a ştiut că urma să moară,
şi nu era nimic ce aţi fi putut face ca să schimbaţi asta.
Nu e corect.
Nu a ştiut că îl iubeam?
El era singura rudă pe care o mai aveam.
Dacă ajută, el părea foarte împăcat cu asta.
Pentru el, a fost ca o călătorie care trebuia făcută,
pe care el... el a vrut să o facă.
El a simţit că trebuie să facă asta singur.
Da, sună ca fiind stilul lui Justin.
Ştiţi despre treaba cu barca?
A spus că nu-şi aminteşte nimic din ceea ce s-a întâmplat pe barcă,
dar nu a mai fost acelaşi după asta.
A fost ca o umbră, s-a simţit ca şi cum nu ar aparţine acestei lumi.
Cum era înainte?
Doar... ca un micuţ curios, cu o inimă bună.
Părinţii noştri au murit când eram tineri.
Justin avea doar 10 ani.
Obişnuia să-şi economisescă banii, oricând putea obţine un comision, plimbatul câinilor,
şi apoi cumpăra lucruri pentru mama şi tata.
Dar ei erau morţi?
Şi a vrut să pună mâna pe ziarele pe care tata obişnuia să le citească,
şi cărţile pe care mama le îndrăgea,
şi mergea la ei şi le citea, stătea acolo cu orele.
A adus gustările favorite ale tatălui nostru, spunea că nu vrea ca ei să se simtă singuri.
A renunţat la timpul cu prietenii săi.
Se simţea ca şi cum nu ar fi putut să îi abandoneze pe mama şi tata.
Oamenii au început să-l strige "Îngrijitorul cimitirului".
Asta e... asta-i uimitor.
Părea că are o greutate şi o lume pe umerii săi.
El doar... a simţit totul mult mai adânc.
A fost fericit? Cât a fost cu Julie?
- Da, presupun. Dar noi nu. - De ce nu?
Nu a mai fost nimeni ca Justin.
Ea a fost un copil bogat şi răsfăţat.
S-a agăţat de o lume foarte rapidă, de alţi copii bogaţi. Copii răi.
Detectivul s-a gândit că toate lucrurile din barcă erau suspecte.
Ce detectiv?
Julie?
Ai venit. Ştiam că vei face asta.
Julie, îmi pare rău.
Probabil mă urăşti pentru ceea ce am făcut.
E totul în regulă.
Asta m-a ţinut pe mine aici.
Ce e cu locul acesta?
Noua noastră casă.
E locul de care aparţinem.
De ce? De ce eşti aici?
Te-am urmat.
Am fost supărată pe tine că m-ai lăsat aşa.
Te-am urmărit tot timpul, te-am aşteptat să vii la mine.
- Îmi pare rău. - E totul în regulă.
Am întâlnit pe cineva aici. Cineva ca tine.
Mort?
Cineva cu secrete.
Cineva care e rău aşa ca noi.
Mi-a arătat diverse chestii.
Stai, eu sunt... eu sunt rău?
Ştii bine că eşti.
M-ai lăsat acolo să mor.
E totul în regulă. Este permis aici.
Şi cum rămâne cu lumina?
- Melinda spune că eu trebuie să... - Aici jos e un secret.
Nimeni nu-l ştie, nici măcar Melinda.
Ce secret?
Poţi să mai trăieşti încă o dată.
Poţi fi oriunde vrei în lumea asta,
şi poţi atinge, simţi, gusta, rîde şi plânge.
Te vom învăţa cum.
Eu sunt doar un prieten al familiei,
dar am auzit că dumneata crezi că Julie Anderson ar putea fi răspunzătoare pentru că s-a scufundat barca?
Nu cred, ştiu asta.
Ei bine, ce te face să fii aşa de sigur?
Julie Anderson era drogată.
Ea datora bani, foarte mulţi.
Şi ce credeţi că s-a întâmplat?
Ei bine, barca era pe numele ei.
Cam cu o lună înainte de accident, şi-a făcut o asigurare pe barcă.
Acoperea totul, toate felurile de responsabilităţi.
Deci vreţi să spuneţi că a făcut-o intenţionat?
Vreau să spun că ea a planificat scufundarea bărcii,
a făcut-o ca să dea vina pe Justin.
Aţi vorbit cu Justin despre asta?
Nu. Nu avea nici o amintire în legătură cu tot ceea ce s-a întâmplat,
iar eu nu aveam nici o dovadă reală.
Familia a primit banii.
Ei au îngropat totul.
- Sunteţi sigur în legătură cu asta? - Oh, cât se poate de sigur.
Peste puţin timp Julie Anderson urma să împlinească 20 de ani,
ea a avut un istoric din acest punct de vedere foarte colorat.
Nici nu ştiu cum să vă mulţumesc.
Din punct de vedere al amuzamentului să deţii un gerbil nu are nici o valoare.
El nu mănâncă hot dog, a întors nasul la chipsurile de cartofi mai devreme.
- Bună? - Acest individ nu-mi arată afecţiune deloc!
Nu se cuibăreşte pe mine.
Am nevoie de un animal care să strângă în braţe!
Poţi să te concentrezi, te rog?
Bine, Justin s-a îndrăgostit de o femeie rea.
Nu e primul individ căruia i se întâmplă asta.
Ea îl bântuia.
Eu cred că ea chiar a sărit în corpul altcuiva.
- O posedare? - Da.
Dar cred că e doar o treabă de moment.
Aduţi aminte, ţi s-a întâmplat şi ţie?
Cred că îmi amintesc momentele când fantoma a intrat în corpul meu,
m-a făcut să vomit sânge, mult timp după aceea mi-am uitat numele, adresa,
şi pentru ce sunt cheile de la maşină, da.
Eu cred că ea a găsit pe altcineva aici în afară de Justin,
şi s-a folosit de persoana pe care a posedat-o pentru a-mi trimite un mesaj.
Care-i mesajul?
În principiu, să stau cât mai departe.
Mi-a spus că el îi aparţine, că a venit aici doar din voinţa lui, nimeni nu l-a forţat.
A venit prin voinţa lui? A venit unde?
Unde se duc sufletele rătăcite în Grandview.
Nu, nu, nu, nu. Nu, eu nu merg acolo.
Încă mai am păr pe spatele gâtului
care stă ridicat de data trecută.
- Nu. - Bine... dacă eşti prea înspăimântat.
M-a jucat ca pe un pian! Stai.
Sunt mirat că încă nu ţi-ai ridicat un zid peste această gaură.
M-am gândit că s-ar putea să mai am nevoie să mai intru acolo.
Te-ai gândit cumva să-ţi instalezi o uşă pivotantă, poate un pârleaz?
- Ce a fost asta? - Nimic.
- Suntem încâ aici? - Nu, să mergem.
Melinda.
- El e aici. - Ce?
Tu chiar n-ar trebui să fii aici.
Nici tu.
- Nu, eu aparţin acestui loc. - Nu, nu aparţii.
- Ei doar încearcă să te facă să crezi... - Chiar e totul în regulă.
Sunt atât de multe pe care le-aş putea face.
Urmează să mă înveţe diverse lucruri aici.
Ce lucruri?
Nu trebuie să-i spui ei nimic. Ea nu e bine primită.
- Julie e aici. - Oh, asta-i bine.
Transmite-i salutările mele.
Justin, Julie a scufundat barca dinadins.
Urma să dea vina pe tine şi să încaseze asigurarea.
- Cred că a încercat să te omoare. - Mare scofală.
Tu m-ai lăsat acolo să mor. Tu m-ai omorât.
A fost doar o reacţie umană.
Bine, erai foarte speriat, iar faptul că erai speriat asta nu te face rău.
Nu vei avea ocazia niciodată şansa să afli dacă alegerea ta ar fi schimbat ceva.
Avem nevoie de tine aici.
Iar tu ştii de ce avem nevoie de tine aici.
Tu nu ai pe nimeni.
Nimeni care să ţină la tine.
Acum noi suntem singura ta familie.
Nu-i adevărat. Bine, fratele şi sora ta, lor le pasă.
- Ai vorbit cu ei? - Ei sunt aici.
- Ei au venit imediat cum au aflat. - Ea minte.
Haide. Justin, ei mi-au spus despre mormânt.
Mi-au spus cum ţi s-a frânt inima când părinţii tăi au murit.
Mi-au spus că ai mers să-i vezi în fiecare zi;
că le-ai citit, că le-ai cumpărat cadouri.
Mi-au spus şi la câte ai renunţat numai ca să fii cu ei!
Acestea nu sunt activităţi ce le desfăşoară o persoană ce aparţine acestui loc.
Tu ai atât de multă dragoste în inima ta.
Ei nu au nevoie de ce ai tu aici.
Ei nu vor ceea ce ai tu.
Tu trebuie să mergi înspre lumină.
Melinda, nu am nici o idee despre ceea ce se întâmplă. Ar trebui să-mi fie frică?
Chiar aveai de gând să mă omori?
Mi-a trecut prin minte asta.
M-ai îndrăgit vreun pic?
Abia... te-am tolerat.
Iar prietenii mei şi eu râdeam de tine.
Eu vroiam doar banii, Justin, şi ştiam că m-ai fi urmat oriunde.
Încearcă să te enerveze.
Ea vrea ca tu să o urăşti pentru că aşa o ajută fantomele să devină tot mai puternică.
Te rog n-o lăsa să facă asta.
E totul în regulă. Chiar aşa.
Mie încă îmi place. Să fiu cu tine.
De faptul că m-ai făcut să simt că aş avea ceva de oferit.
Nu am avut niciodată şansa să ofer ceva cuiva mai bun decât tine.
Aşadar îţi mulţumesc pentru asta.
Şi pentru toate celelalte.
Te iert.
Şi mă iert şi pe mine că te las aici.
Sunt atât de mândră de tine.
Mai există totuşi un lucru cu care ai putea să mă ajuţi.
Ştii tu, ar fi chiar crud dacă ai minţi în legătură cu asta.
Nu mint. Promit.
Justin e aici cu noi.
I-am spus lui că sunteţi aici în Grandview şi că vreţi să vă luaţi rămas bun de la el.
Şi că îmi pare rău.
Şi tot acum vrea să vă spună că îi pare rău.
Justin, dacă eşti acolo...
sau aici, îmi pare rău că nu ai fost suficient de bun.
Cum ai putut să te separi aşa? Noi eram familia ta!
Am făcut noi ceva care să te facă să crezi că nu te iubim?
Te-am fi ajutat, am fi fost acolo pentru tine.
Dacă aş putea s-o fac din nou...
Aş face la fel.
Dacă ar fi putut să o facă încă o dată, ar fi făcut-o.
Oh, asta trebuie să fie.
El vede lumina.
E pregătit să treacă dincolo.
Ce înseamnă asta?
Nu vom mai putea vorbi niciodată cu el?
Spune-le că i-am simţit mereu lângă mine, indiferent cât de speriat am fost.
Şi spunele că într-un fel sau altul,
am ştiut că nu voi putea trăi atât de mult, şi că e totul în regulă.
E-n regulă. E-n regulă.
- Le voi spune. - Să ne spui ce?
Mi-ai dat o mulţime de speranţe.
Ai făcut asta pentru o mulţime de persoane.
Nu te opri, bine? Indiferent ce se întâmplă.
Şi spune-i profesorului Payne că îmi pare rău că i-am furat notiţele.
Şi pentru toate postările acelea rele de pe blog.
Oh, şi spune-i că gerbil, nu mănâncă decât mâncare organică.
Nu cred că ştie asta.
Mă voi întoarce.
Într-o zi mă voi întoarce,
şi îţi voi spune ce este de partea cealaltă.
Te voi aştepta.
Mulţumesc... că mi-ai ţinut secretul.
Întotdeauna mi-am dorit să-ţi mai ating faţa încă o dată.
- Cine? - Mama mea.
Spune-le şi lor. Spune-le că îi văd pe mama şi tata.
Ei spun că vor sta cu mine pentru o perioadă de timp.
El a plecat.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro